PERSONER OG BEGIVENHEDER ER OPDIGTEDE
ENHVER LIGHED MED VIRKELIGHEDEN ER UTILSIGTET
Nej, den skal ligge i skuffen ved siden af sengen. Tak.
Ellers noget?
Nej, jeg tror, det er fint.
- Hvad er Éditions du Gouvernail? - Det er et forlag.
Vi kører.
De har altså opdaget, at der finder uformelle drøftelser sted -
- mellem Assad og oppositionen her i Paris i russisk regi?
Ja.
Så den syriske opposition, som vi huser, støtter -
- finansierer og taler med dagligt -
- har ikke fortalt os, at de forhandler med fjenden?
I grove træk.
Hvad er det så, De drøfter herinde?
De mødes nærmest dagligt. Til hvilken nytte?
Vi skal altså have en meddeler til stede?
De vil selv rekruttere nogen på fransk jord i stedet for DGSI?
- Og De vil have mit samtykke? - Ja.
Det får De ikke.
- Okay. - Hvem er meddeleren?
Det kan ikke være let at være sin mand i Syrien utro.
Hun ved, hvad hun vil have. Hun er risikovillig. Det er et aktiv.
Ja, men det er ikke relevant her.
- Kontaktede hun Dem ikke? - Det havde hun ikke mulighed for.
De stødte altså på hinanden på Branly-Museet?
Jeg var der med min datter for at se en udstilling om inkaerne.
Vi spiste frokost på Café Branly, og der var Nadia.
Hvad lavede hun der?
Møder med kuratorer er en del af hendes dækhistorie.
Men hun holder selv af museet.
Støder agenter tit på nogen, de har kendt i felten?
Sjældent. Men det er sket før.
- Er der en fast procedure for det? - Ikke rigtig.
- Man afslutter det i mindelighed. - Mindelighed?
Det afhænger af situationen, men man må ikke vække mistanke.
- Så med Nadia El Mansour... - Vi spiste frokost tre dage senere.
Og da fortalte hun om forhandlingerne.
- Overraskede det Dem ikke? - For hende er jeg bare fransklærer.
Hun afslørede uden videre en statshemmelighed.
- Derfor tror De, hun kan rekrutteres? - Vi løj for andre, men ikke hinanden.
Hun løj for sin mand. De løj for hende.
- Jeg arbejdede under dække. - Det er klart.
- Er hun stadig forelsket i Dem? - Ja.
- Og derfor kan De overtale hende? - Ja, det burde være til vores fordel.
Hvorfor tror De, hun stadig er forelsket i Dem? Har hun sagt det?
Den slags kan man mærke.
Hvor længe skal vi vente på ham?
Gå ind og tjek.
- De siger, han er gået. - Er han gået?
- Har vi overset, at han er gået ud? - Åbenbart. Det er et rigtigt forlag.
Se her. "Une Aberration".
"Capitaine Sigal".
"Fictions Galloises".
En roman.
Sid ned, hr. Kerbouche.
De har modtaget 250.000 euro fra en schweizisk bank.
- Var De klar over det? - Hvem har overført dem?
Et selskab ved navn Algeria Invest Corporation.
- Det oprettede vi i forgårs. - Hvornår?
Her til morgen. Jeg ringede straks.
Det er et stort beløb, som skal indberettes.
- Kan vi afvise overførslen? - Nej, pengene er allerede gået ind.
Har vi nummeret på den konto, de kommer fra?
- Ja. - Så send pengene tilbage.
Som De vil.
- Lydkvaliteten er god. - Det er fra bankmandens computer.
- Hvad venter vi så på nu? - At han kontakter os.
Jeg syntes, De skulle vide det. Det virkede vigtigt.
Mente hun det alvorligt?
Var det bare kærestesnak, eller mente hun det virkelig?
Jeg tror, hun mente det.
Tror De, hun ville forlade sin mand for Dem?
Hun vil bede om at komme med mig. Hvis jeg siger ja, så tager hun med.
- Ville De tage hende med? - Altså hvis min mission var slut?
Ja, hvis jeg fik muligheden.
- Ellers noget? - Nej.
- Så ses vi i morgen. - Vi ses i morgen, Marie-Jeanne.
Marina!
Reza vil tale med os. Og han er ikke glad.
Jérôme har meldt sig syg i to uger. Han kan ikke komme med til Oslo.
Jeg skal bruge et overblik over den seismiske aktivitet i Oceanien.
Fotos, analyser, prognoser.
- Hvornår skal det være klar? - I går.
Fanny, bliver du her lige et øjeblik?
Tager han så hende med til Iran?
Hun er lige så god som Jérôme. De har arbejdet sammen et halvt år.
Hvad vil De gøre?
Jeg venter på hende en regnfuld aften og dolker hende i ryggen.
Jeg gør som i Iran, får hende til at tale -
- og bliver venner med hende for at se, hvor jeg kan slå til.
De kan jo godt, når De vil.
DEN VILDFARNE
Familien Berthaud. Så kører vi.
- Hej! De har ringet til... - Jean Pierre.
- Anémone... - Og Sarah... Berthaud.
Vi er ikke hjemme, men...
Det er onklen.
- Jean-François Lefebvre? - Ja.
- Jeg er en ven af Pauls. - Paul hvem? Min nevø?
- Ja, Deres nevø. - Ja. Og?
- Hvad er det? - Min computerhøjttaler.
- Dr. Gaudins praksis. - Jeg vil gerne tale med dr. Gaudin.
Det er general Kerbouche. Det er yderst vigtigt.
Øjeblik, så skal jeg se, om han er ledig.
Send Guillaume Debailly herned.
Hr. Kerbouche? Det er Gaudin.
Goddag. Tak, fordi De tog Dem tid til at tale med mig.
Jeg kommer til Paris i morgen og vil høre, om jeg må komme forbi.
- Vi har ikke aftalt noget, vel? - Jo.
De ringede forleden for at aftale tid, men De havde meget travlt.
- Jeg skulle ringe tilbage. - Ringede jeg?
Deres sekretær ringede i hvert fald.
- Jeg kan komme i morgen kl. 12. - Beklager, min aftalebog er fuld.
De kan nok finde tid. Sender De en bil til lufthavnen?
- Hvabehar? Jeg forstår ikke... - Spørg efter hr. Benarfa.
- Det må være en misforståelse. - Så kan De ikke tage fejl. Benarfa.
De træffer vel de fornødne foranstaltninger? Tak, doktor.
Han vidste, vi lyttede med. Snedigt.
Hvordan får vi ham hentet kl. 12?
- Med ambulance? - Det er for omstændeligt.
Han bliver taget med af en tolder og kommer ud ad bagdøren?
Prøv med Pépé i en taxa, og så skift til en varevogn.
- Helt enkelt. - Okay.
- Har du ikke fået frokost? - Jo.
- Så du har bare valgt at blive fed? - Jeg spiser, når jeg er stresset.
- Gør du ikke det? - Jeg tyer snarere til anoreksi.
- Nogle får skæl. - Det ved jeg.
Du har det overalt på skuldrene.
- Hvad tænker du om alt det her? - Med Malotru? Ikke noget.
Jeg tror på tilfældighedernes spil.
Det er jo det, der gør vores arbejde så svært.
Tror du ikke på tilfældigheder?
Min instruktør sagde altid:
"I vores fag er der ingen tilfældigheder, kun snyderi."
Guillaume?
Det bør ikke være Dem, der hverver Nadia El Mansour.
- Jeg er jo den eneste, der kan. - Og den eneste, der ikke burde.
Deres mening har stor betydning, og det er en følsom sag.
Mit forhold til Nadia er ganske rigtigt et tveægget sværd.
- De burde tale med MAG om det. - Godt.
Fjender overalt. De kommer indefra og udefra.
De bliver stadig flere.
Ens allierede. Fjendens allierede. Overalt skal man skærme af.
Aldrig stole på nogen eller noget.
Aldrig mere... Aldrig mere tro, at man er i sikkerhed.
Indtal Deres besked.
De har ringet til Paul Lefebvre. Læg en besked efter tonen. Tak.
Man kunne tro, at man ville blive forvirret og begå fejl.
At man ikke længere ville vide, hvem man var.
Men jeg var ikke forvirret. Jeg vidste, hvem jeg var.
Jeg vidste, at jeg var Paul Lefebvre.
Vi tager en pause.
De burde ikke spille det spil her. Risikoen er for stor.
Hvad for et spil?
Jeg kender Deres tricks. De skjuler sandheden bag sandheden.
Problemet er, at De havde brug for at være Paul Lefebvre og stadig har det.
De fantaserer jo om, at jeg har et aliassyndrom.
Godt nok benægter De det, men De er under forhør.
- Under observation. - Netop.
Og det kan ende med en livstidsdom.
- Hvad laver De egentlig her? - Har De ikke gættet det?
Jeg er den egentlige løgnedetektor. De har betroet mig én eneste opgave.
At fortælle dem, hvornår De lyver for Dem selv.
- Hejsa. - Bliv nu ikke alt for begejstret.
Jeg har også den her med, og makroseismisk intensitet er røvsygt.
Hvor har han opstøvet de data?
- Vil du have vin? - Ja, for fanden.
Hvorfor er Reza så opsat på Oslo? Er alle ikke ligeglade med Oslo?
Han vil med til samtlige konferencer i Europa, så han bliver husket.
- Har han inviteret dig? - Til Oslo? Ja.
- Tager du så med? - Ja da.
Vi skulle arbejde sammen, men nu er det mig, der tager med.
Du tager Jérômes plads i hans hjerte.
- Hvad hvis han bad dig tage med? - Til Oslo?
- Nej, hvis han tilbød dig Iran. - Har han da spurgt dig?
- Hvad ville du gøre? - Han tager jo ikke kvinder med.
- Men hvis han gjorde. - Han har spurgt dig, ikke også?
- Jeg spørger, hvad du ville gøre. - Jeg ville nok tage med.
Det er en mulighed. Det er et spændende område.
Jeg kan godt lide at rejse.
- Hvad med dig? - Han spørger ikke mig.
- Men hvis han nu gjorde. - Det ved jeg ikke.
Så drik, mens du kan.
- Skål for forkastningszonerne? - Forkastningszonerne.
Skål.
Hjælp.
Er det ikke røvirriterende?
At blive testet hele tiden.
At vente på, at nogen skal vælge én.
At vente på at få at vide, om man skal af sted eller ej.
Og så i vores alder.
Hele tiden at skulle bevise, at man er god nok.
At man er det værd. At man er den rigtige at satse på.
Jo.
Jeg er så træt af det. Jeg føler mig helt alene.
Jeg klarer det aldrig.
- Du presser dig selv for hårdt. - Nej.
Det er ikke mig, der presser mig selv.
- Det er Frankrig. - Frankrig?
Jeg er der ikke for seismologien, hvis du gerne vil vide det.
Hvad er du der så for? Rezas kønne øjne?
Skal jeg sige dig, hvad jeg er der for?
Jeg er... Vent lidt.
- Går det? - Jeg har drukket for meget.
- Har du kastet op? - Næsten.
- Du må hellere gå. - Jeg efterlader dig da ikke. Kom ud.
Jeg efterlader dig ikke alene. Kom nu ud.
- Går det bedre? - Ja.
Det må du undskylde. Jeg tåler ikke alkohol så godt.
- Hvor pinligt. - Hold dog op.
Nu siger du til alle, at jeg er alkoholiker.
Nej, jeg siger til alle, at du ikke kan styre din brandert.
Jeg kan godt se forskel. Min mor er alkoholiker.
- Nej dog. - Jo da. Den ægte vare.
Diskret. Upåviseligt.
I tyve år har hun pimpet i smug. Fra morgen til aften.
Ingen ved det.
Men alle bortset fra min mor ved, at min far har været utro i 25 år.
Det ved alle. Familie, venner, naboer.
Alle ved det. Og hun ser ingenting.
Christine Ben Soussan. Ikke en veninde, men en nær bekendt.
Hun ved det godt. Det er nok derfor, hun drikker.
Nej, hun drikker sig blind, og det virker.
Nogle gange tænker jeg, at jeg burde tale med hende, men jeg ved sgu ikke.
Skulle jeg sige: "Mor, far har været dig utro i 25 år"?
Det er svært.
Det går bedre nu.
- Hej. - Går det godt?
- Fandt du cykelbutikken? - Nej, jeg går derhen på mandag.
- Har du hørt om El Mansour? - Ja, vi har genoplivet Paul Lefebvre.
- Det er vildt, ikke? - Jo.
Nu ved jeg, hvorfor han bad mig lave den søgning.
- Søgning på hvad? - På hende.
- Hvornår? - For et par uger siden.
Kom ind.
Hvordan går det med rapporten? Har De brug for hjælp?
Det kræver stort kendskab til nogen at hverve dem.
Det går fint. Jeg har alt, hvad jeg skal bruge.
Hvad ligger Dem på sinde? Nadia El Mansour eller Guillaume Debailly?
De kender El Mansour bedre end jeg.
- Så det er Malotru, der bekymrer Dem? - Malotru...
Hvordan ser De ham, nu hvor han er tilbage?
- Vi har ikke talt så meget sammen. - Savner De det?
- Hvorfor skulle jeg det? - De var hans kontaktperson i seks år.
Ja, men sådan er det jo. Det hører med til jobbet.
Det er pudsigt, at El Mansour og Debailly mødtes igen i Paris.
- Synes De ikke? - Jo.
- Var han meget forelsket? - Ja, det lagde han ikke skjul på.
Kan han have fundet ud af, at hun skal skilles?
- Skal hun skilles? - Ja.
- Hvordan skulle han vide det? - Måske har hun sagt det.
- Hun havde ingen kontaktoplysninger. - Er De sikker?
Udmærket.
God arbejdslyst.
- Alt i orden? - Nej.
- Stadig gang i snyderiet? - Ja.
General Kerbouche?
- Er De hr. Vincent? - En fornøjelse.
Jeg kan godt lide folk, som er hurtige til at forstå selv indviklede ting.
- Er De klar til at afgive et bud? - Hvad har De at sælge?
- Oplysninger. - Oplysninger...
Jeg er altid rede til at betale for pålidelige oplysninger.
Rachid Benarfa, 38 år. Formueforvalter.
Kodenavn: Cyclone.
Han har givet ham sit kodenavn.
- Hvor er han? - Det er en del af det, jeg sælger.
- Jeg har brug for et livstegn. - Han er i live. For indeværende.
Mindst fire-fem dage endnu.
- Jeg har brug for et bevis. - Det kan jeg ikke give Dem.
Hvilken rolle spiller De i det her?
Spion. Jeg informerer.
Jeg har mine netværk. De er yderst effektive.
De ved ingenting om sagen.
De ved ikke engang, hvor De skal lede.
Jeg er Deres kompas.
Og stop med julelegene. Jeg er her, mens alle tror, jeg er hos lægen.
De filmer mig og optager mig. De har mig.
Hvis De skuffer mig, tager jeg mine hemmeligheder med mig.
Er det det, De vil have?
Hvad vil De have?
Den 11. februar 1992 på Boughezoul-kasernen.
De har nogle lydoptagelser. Dem vil jeg have.
Jeg troede, han ville have penge.
- Det kan tage tid. - Jeg kan vente.
Okay.
- Det er en aftale. - Tak.
Og nu Deres oplysninger.
Vær tålmodig.
- Vi kan afspille det nu. - Nej, ikke endnu.
Afspil det fra begyndelsen.
Stop.
Deres Benarfa er upålidelig. Deprimeret og på medicin.
Jeg håber ærligt talt, De har andre, som er mere robuste.
Han blev anholdt for et par uger siden i beruset tilstand.
Han blev taget med på stationen og begyndte at kæfte op.
"Jeg er fransk agent, og jeg har svigtet mit land."
Politiet tager ham ikke alvorligt. For dem er han bare en drukkenbolt.
Men en af betjentene har en fætter i efterretningstjenesten.
Han arbejder med infiltration og manipulation af sikkerhedstjenester.
Han ringer til sin fætter.
Han fortæller ham om drukkenbolten, der hævder at være fransk agent.
Fætteren kommer.
Han lytter til Benarfa.
Og han beslutter at tage ham med.
Han bruger en af de mange tunneller, der forbinder statslige bygninger.
Han tager ham med til sin chef.
Og da forlader heldet Deres ven Benarfa.
Og da forlod heldet også Dem i DGSE.
Fætterens chef er general Lefkir.
En rigtig psykopat.
Han er en barsk mand. En rænkesmed.
Opflasket af KGB ligesom mig.
Hvad gør Lefkir med den franskmand, som er faldet ham i hænde?
Sælger han ham til Dem?
Overdrager han ham til Dem?
Nej.
Lefkir har en agent i en salafistgruppering.
Islamisk Stat i Sahel.
For at give ham troværdighed giver han ham den stakkels Benarfa.
Hans agent vil arrangere en falsk kidnapning.
Han vil aflevere Cyclone til salafisterne.
En fransk agent. Tænk engang.
- Hvor er Benarfa nu? - Lige nu er han i Lefkirs varetægt.
Overdragelsen skal finde sted om fire eller fem dage.
Hvis De vil have Deres agent tilbage, er der ikke meget tid at løbe på.
Derefter bliver han henrettet.
Og det vil blive vist på hver en mobiltelefon i Paris' ghettoer.
Jeg arrangerer straks et møde med operationsledelsen.
Kada Benchiha. Leder af GIA i Vestalgeriet i 1991.
- Og den anden? - Formentlig en efterretningsofficer.
- Han læsper. - Hvem? Benchiha?
Nej, den anden.
- Er det ordnet? - Det tog lidt tid. Hun flygtede.
Og hun kan ved Gud løbe stærkt. Hun kan skrige højt og løbe stærkt.
- Men det er klaret nu. - Og hvor er liget?
- Et sted, hvor ingen leder. - Godt.
- De behandler Deres venner sjovt. - Hvilke venner?
- Ham ægtemanden, Kerbouche. - I en krig har vi ingen venner.
Hvorfor tog vi os ikke bare af ham? Det havde da været lettere.
Nej. For at dræbe slangen måtte vi skaffe os af med hustruen.
Har Deres folk efterladt brevet i hans hus?
Ja. Han vil tro, hun har forladt ham.
- Mere te, oberst? - Altid.
Fedt, at han gav dig nøglerne. Er du sikker på, han ikke kommer hjem?
- Han er på mission. - På mission?
Det kalder de det, når de er i udlandet.
- Er han spion? - Nej, han er ansat i et ministerium.
Enten for de fransktalende områder eller udenrigsministeriet.
Og så...
... låner han dig lejligheden. Fedt.
- Shit, hørte du det? - Ja.
- Fuck, det er din far. - Det kan ikke passe! Far?
Far! Der er nogen i lejligheden.
Ja, jeg er alene. Jeg ville bare arbejde her.
Der er nogen herinde, far!
Ja, okay.
Ja, jeg ved godt, jeg skulle have sagt det.
Ja, jeg er alene.
Det er nogen, der skal hente nogle ting for min far.
Hallo?
Han vidste ikke, du var her.
- Hvad med mig? - Nej.
- Undskyld os, frøken. - Farvel.
- Farvel, unge mand.
- Pis. - Hvem fanden er de?
Min fars kolleger. De skulle hente noget.
- Kæft, jeg var presset. - Du var ellers sød med din vase.
Det var alt med navnet Debailly. Dokumenter og personlige sager.
- Hvis nogen skulle komme og snuse. - Vi kunne desværre ikke rydde op.
Eller stryge.
- Deres datter må ikke komme der. - Hun kommer ikke igen.
Har De tid et øjeblik?
- Kan De kende dem? - Ja. De kilder, jeg fandt i Syrien.
- Hvad vil De sige til dem i fængslet? - Hvorfor skulle de blive anholdt?
"Jeg var forelsket. Beklager. Jeg hyggede mig for meget."
Hvad vil De sige til dem på dødsgangen?
Reglerne er til for at beskytte dem.
Når vi overtræder reglerne, er vi ikke bange for at blive taget.
Vi er bange for at bringe vores kilder i fare eller få dem dræbt.
Hvorfor al den panik, Marie-Jeanne? Der er ingen grund til at overdrive.
Selv hvis operationen slår fejl, kan jeg ikke se katastrofen.
De er ligeglad med dem. De er for langt væk.
Jeg kender dem. Jeg fandt dem. Så nej, de er ikke for langt væk.
Hvis Paul Lefebvres identitet er afsløret, bliver de dræbt.
Deres dødsdrift bekymrer mig.
Paul Lefebvre er allerede afsløret. Det er derfor, De gør det, ikke?
- Hvad? - For at redde Deres egen røv.
Når jeg hører Dem lyve på den måde, føler jeg mig besudlet.
Marie-Jeanne... Hvis jeg falder, tager jeg hende med mig.
- Hvem? - Nadia.
De mistænker Paul Lefebvre for at være fransk agent.
De vil beskylde hende for at ligge i med en fransk agent.
De vil anholde hende for højforræderi.
Så vil de torturere hende for at finde ud af, hvad hun ved.
Og så vil de henrette hende. Alt sammen fordi jeg elskede hende.
Ja, det er modbydeligt. Elsker, forræder og bøddel.
Det er modbydeligt.
Jeg er langt mere besudlet end Dem. Men jeg har ikke tid til selvynk.
Jeg må redde hende, og det kan jeg kun, hvis Paul Lefebvre findes.
Han skal være så virkelig, at han ikke kan være andet end en fransklærer.
Hvis jeg forsvinder, bliver de ved at grave.
De skal gennemsøge min lejlighed og mine dokumenter.
De skal følge mig på gaden. Min dækhistorie skal være vandtæt.
Hvis den slår sprækker, er Nadia færdig.
Jeg har brug for ressourcer, som jeg kun får, hvis vi rekrutterer Nadia.
Hvis De vil fælde mig, er det fint. Men vent, til hun er rekrutteret.
Bagefter kan De sige sandheden. Så betaler jeg prisen alene.
De er virkelig god.
Det er første gang, jeg væmmes ved at se nogen så god.
Deres sagsmappe.
General Lefkir kan ikke gå uden om de algeriske myndigheder.
Han kan få et barn bag deres ryg, men ikke opflaske det uden dem -
- hvis jeg må bruge det billede.
Han sidder tungt på antiterrorindsatsen.
Vi mener, han er en galning. Det mener algerierne også.
- Og han er deres galning. - Og det vil sige?
At han ikke er til at tale med.
De kan iværksætte en operation for at befri Cyclone.
Eller forhandle med myndighederne, som vil nægte ethvert kendskab.
- Hyggelig fyr. - Hvad ved vi om ham privat?
Han mistede to børn under en massakre i hans landsby.
Han bruger kokain. Han er medejer af flere store energiselskaber.
Han er velhavende og ugift. Og han læsper.
Hvorfor har De kørt mig herhen?
Hvad laver vi her?
- Goddag. Vi er venner af Fanny. - Hun bor her ikke mere.
Vi vil overraske hende på hendes fødselsdag.
Må vi tale med hendes mor? Det er en pigeting.
Ja, selvfølgelig.
Bare rolig, jeg vækker hende lige.
Skat?
Nogle af Fannys venner er kommet for at tale med dig.
- Undskyld. Jeg faldt i søvn. - De vil overraske Fanny.
Det er sådan en pigeting. Jeg lader jer snakke.
Undskyld, vi sådan kommer brasende, men vi må tale med Dem.
- Er De ikke venner af Fannys? - Vi har noget at fortælle Dem.
- Det drejer sig om Deres mand. - Må jeg lige tale med Dem?
Vi er fra en kvinderetsorganisation. Vi har arbejdet her i kvarteret længe.
Vi opsporer og angiver al den uret, der begås mod vores medsøstre.
Tavshed er den værste forbrydelse, og sandheden skal altid frem.
Men hvorfor er De her?
Baseret på flere samstemmende vidnesbyrd må vi desværre meddele -
- at Deres mand har været Dem utro i en årrække. 25 år, faktisk.
- Ønsker De navnet på elskerinden? - Nej.
Det er en yngre kvinde ved navn Christine.
- Christine hvad? - Ben Soussan.
Så vær tapper og husk på:
Hellere lide under sandheden end leve på en løgn.
Hvad foregår der?
Jeg beklager.
De har en kreds af venner og en kreds af mål.
De to må aldrig krydse hinanden. Venner er venner.
De kan være venskabelig med målene, men de er ikke venner.
Det betyder, at De kan ødelægge deres liv på et øjeblik.
Uden kvaler. De holder ikke af dem. De har ikke ondt af dem.
Men de må godt holde af Dem. Det skal de faktisk.
Men for Dem er de byttedyr.
Når hende Fanny kommer hjem til Dem, og De drikker vin med hende.
Når hun fortæller om sin familie og sit sexliv.
Når hun hjælper Dem op fra toiletgulvet, så er hun Deres bytte.
Hun var fjenden, og De var begyndt at holde af hende.
Enhver kunne have brugt hende til at lægge pres på Dem.
De må aldrig knytte Dem til et mål.
Og her er et godt råd til missionen: Knyt Dem ikke til nogen. Aldrig.
Fra: Jacques Léglise-Costa Uddannelsesleder
"De indkaldes til samtale om Deres deltagelse på kursus W110-116."
- Du er nødt til at gå til mødet. - Synes du?
De vil bede dig gøre rede for dit fravær. Hvad vil du sige?
At jeg har haft travlt på museerne med at etablere en kulturarvsuddannelse.
De vil sige, at alt det der ikke har noget med kurset at gøre.
Find på noget andet.
Jeg har fået en kollega til at optage forelæsningerne til mig hver dag.
Ja, det er udmærket.
- Hr. Léglise-Costas kontor. - Ja, jeg vil gerne bekræfte et møde.
- Det er Nadia El Mansour. - Ja. I morgen kl. 14, ikke sandt?
Godt, det er noteret. Tak, fordi De ringede.
Hun har lige bekræftet.
Giv MAG, Malotru og DGSI besked.
Vil du have et glas vand?
Jeg går ud af metroen nu.
- Hun er på vej. - Gå hellere ind ved siden af.
Guillaume. Tror du, hun går med til det?
Det håber jeg... Det håber jeg.
Jeg er lige gået forbi apoteket.
Jeg går ind nu.
- Jeg er i receptionen. - Jeg skal møde hr. Léglise-Costa.
Ja, det er på tredje sal. De skal den vej.
Jeg har ingen mikrofon. Jeg går ned ad gangen.
JACQUES LÉGLISE-COSTA UDDANNELSESLEDER
Danske tekster: Kjær og Høgsberg Plath - Subline